Oppiäidin S. kanssa jatkoimme kokeiluja pesukoneen kanssa. Tällä kertaa totesimme, että lopputulokseen vaikuttavat joko linkouskierrokset, nyyttien määrä tai pesukoneen malli - tai nämä kaikki. Joka tapauksessa hommassa on tärkeää hyvä seura ja tarjottavat. Kiitän ja kumarran. Omalta osaltani tulokset jäivät vähän vaatimattomiksi, mutta S. sai aivan upeita luomuksia aikaan!
torstai 13. marraskuuta 2008
Kuinka temppu tehdään
Oppiäidin S. kanssa jatkoimme kokeiluja pesukoneen kanssa. Tällä kertaa totesimme, että lopputulokseen vaikuttavat joko linkouskierrokset, nyyttien määrä tai pesukoneen malli - tai nämä kaikki. Joka tapauksessa hommassa on tärkeää hyvä seura ja tarjottavat. Kiitän ja kumarran. Omalta osaltani tulokset jäivät vähän vaatimattomiksi, mutta S. sai aivan upeita luomuksia aikaan!
perjantai 7. marraskuuta 2008
Möykkyjä
Vielä kertauksena - tämän blogin tarkoitus on siis näyttää, että toivotonkin tapaus VOI oppia jotakin! Ihan niin kuin pieni lapsi, aikuinenkin oppii paremmin kannustavan palautteen kautta. Ihan sama siis, mikä on lopputulos, aina voi toimia vaikkapa varoittavana esimerkkinä. :) Koristeita vielä kaipaavat, katsotaan mitä keksin.
Tumpputehtaalta valmistuivat seuraavaksi huovutetut pakkaskäpälät. Ai muka iso kuva - no onhan se jo paljon pienempi kuin alunperin. :)
sunnuntai 2. marraskuuta 2008
Tonttupajalta
Oppiäidin S. kanssa pajailimme vatsalihakset kipeäksi ja kokeilimme neljää eri tapaa isompiin huovutusjuttuihin. Ohessa ensimmäiseen koekappaleeseen tehty huopalankaverkko, jonka päälle on rakennettu kerroksittain Hahtuvaisesta ilmeisesti tulppaaneja tai jotain muita vastaavia kasveja.
Seuraavassa versiossa väljä Huopasverkko, josta tulee aikasta mukava kaulahuivi, kun sen ruttaa tiiviimmäksi paketiksi. Ihmettelen itsekin! Tämä projekti saa jatkoa viikon päästä. :) Sitten ehkä osataan jo enemmän.
Sileääkin pintaa
Huovutuksen ihmemaa
Sisulla pitkää pätkää
Sitten päätin tehdä aikuisten koon kaulahuivin - ja sellaisesta langasta, joka on paksua (valmistuu nopeasti) ja on valmiiksi kirjavaa (ei näy ihan kaikki mokat). Tuollainen pötkylä siitä tuli.
Tuloksesta rohkaistuneena tein kaksivärisen (huom! kaksivärisen!) huivin, jota voisin kuvitella jopa itse käyttäväni. Saa nähdä kuitenkin päätyykö se pukin konttiin... Pitää vain päätellä se vielä.
Alkupaloja
Valmista on syntynyt tässä tasaiseen tahtiin kuluneen puolentoista kuukauden aikana. Ensimmäiset kokeilut olivat jo tätä innostus episodia aiemmin. Koriin niistä on jäänyt pari paritonta tumppua. Haastetehtäviä oli lukuisia, joten yhdestäkin parittomasta makkarasta olen erittäin ylpeä!
Seuraavaksi vuorossa oli lastenkoon kaulahuivi, jonka päättely on e-del-leen kesken. Haastellista oikeaa
ja nurjaa, mutta sisulla
siitä selvittiin!
Seuraavaksi vuorossa oli lastenkoon kaulahuivi, jonka päättely on e-del-leen kesken. Haastellista oikeaa
Siitä se idea sitten lähti
Tässä suvussa ei kukaan loista naisellisilla käsityötaidoillaan. Osaamme kyllä leikata lihaa, ampua, rakentaa kattoja tai valaa talonpohjaa, mutta irronneen napin ompeleminen on kaikille aivan yhtä ylivoimasta.
Äitini ei osannut opettaa minulle nurjaa silmukkaa, kun sitä joskus ala-asteikäisenä kysyin. Opin sen kuitenkin, en nyt muista kenenkä neuvomana. Tänä syksynä sain aikaiseksi kaulahuivin, joka aiheutti suuren haloon.
Serkkuni M: "Muistatkos kuinka virkkasin kokonaisen villalankarullalllisen joksikin.. no.. vähän kaulahuivia tai pidennettyä patalappua muistuttavaksi pötkyläksi? :D Tämä siis silloin umpparileikkauksen jälkeisellä sairaslomalla. Hieno tuli, sain jopa sormeen villalankahiertymän, mikä toisaalta saattaa olla myös merkki täydellisestä ammattitaidottomuudesta ja liian kireästä langasta.. Mutta voinpa sanoa sentään kerran aikuisiällä virkanneeni! Se harrastus tosin lopahti samantien kun lanka ja sairasloma loppui."
Serkkuni R: "Pitäsköhän ittekkin kokeilla, ei ole kyllä enää mitään tietoo kuinka kaulahuivin teko aloitetaan, mutta onhan meidän suku niin hyviä noiden käsitöiden kanssa, että voisin saada jonkun pötkylän aikaseksi :D"
Puukässä onkin ollut tälle serkussarjalle itsestään selvä valinta. :)
Päätinkin siis todistaa itselleni ja koko suvulle, että perimää voi vastustaa. Kaikessa hiljaisuudessa olen saanut jotakin aikaiseksi - ja huomannut jopa kehittyväni! Tälle sivulle siirränkin nyt otoksia aikaansannoksistani - ja julkiseksi kaikille nämä kuvat tulevat sitten jouluaaton jälkeen. :)
Äitini ei osannut opettaa minulle nurjaa silmukkaa, kun sitä joskus ala-asteikäisenä kysyin. Opin sen kuitenkin, en nyt muista kenenkä neuvomana. Tänä syksynä sain aikaiseksi kaulahuivin, joka aiheutti suuren haloon.
Serkkuni M: "Muistatkos kuinka virkkasin kokonaisen villalankarullalllisen joksikin.. no.. vähän kaulahuivia tai pidennettyä patalappua muistuttavaksi pötkyläksi? :D Tämä siis silloin umpparileikkauksen jälkeisellä sairaslomalla. Hieno tuli, sain jopa sormeen villalankahiertymän, mikä toisaalta saattaa olla myös merkki täydellisestä ammattitaidottomuudesta ja liian kireästä langasta.. Mutta voinpa sanoa sentään kerran aikuisiällä virkanneeni! Se harrastus tosin lopahti samantien kun lanka ja sairasloma loppui."
Serkkuni R: "Pitäsköhän ittekkin kokeilla, ei ole kyllä enää mitään tietoo kuinka kaulahuivin teko aloitetaan, mutta onhan meidän suku niin hyviä noiden käsitöiden kanssa, että voisin saada jonkun pötkylän aikaseksi :D"
Puukässä onkin ollut tälle serkussarjalle itsestään selvä valinta. :)
Päätinkin siis todistaa itselleni ja koko suvulle, että perimää voi vastustaa. Kaikessa hiljaisuudessa olen saanut jotakin aikaiseksi - ja huomannut jopa kehittyväni! Tälle sivulle siirränkin nyt otoksia aikaansannoksistani - ja julkiseksi kaikille nämä kuvat tulevat sitten jouluaaton jälkeen. :)
Tilaa:
Blogitekstit (Atom)